סוף שבוע תמוה בדו"חקו. מנקודת מבטו של עוקב-הקופות האמריקאי הממוצע, זה היה שבוע משעמם לגמרי, אחד מהחלשים בשנה הנוכחית. המקום הראשון היה כולה 15 מיליון. להיטים חדשים לא התגלו. לחלוטין סתם. אלא מה, אני, בתוך עמי אני יושב. קהל קוראי הדו"חקו של 'עין הדג' – זה אתם – הוא לא ממש ממוצע, ומכיל כמה קבוצות של בעלי עניין שמאוד מתעניינים במספר סרטים שיצאו דווקא השבוע, ביניהם כמה אנשים, ואתם יודעים מי אתם, שהתוצאות של השבוע מעניינות אותם הרבה יותר מכל באטמן או קינג קונג. לצערי, כפי שבוודאי כבר הבנתם מהתיאור הכללי של השבוע, אין לי חדשות ממש טובות לגבי אף אחד מהסרטים האלה. אבל אין מה לעשות. הרבה מידע. מעט זמן. אז יאללה.
הסרט שהכי הרבה אנשים התרגשו לקראתו – או, לפחות, הסרט שהאנשים שהתרגשו לקראתו עשו הכי הרבה רעש – הוא 'סרניטי'. הסיפור שמאחורי הסרט סופר כבר המון פעמים, וקשה להאמין שמישהו ממי שיש לו עניין כלשהו בסרט עוד לא שמע אותו. לכן, ומכיוון שהזמן כאמור קצר, אני אחזור עליו בקיצור נמרץ: אחד, ג'וס ווידון. עושה סדרה, 'באפי'. הצלחה. מעריצים. קאלט. עוד סדרה, 'אנג'ל'. הצלחה. מעריצים. קאלט. עוד סדרה, 'פיירפליי'. כשלון. ביטול. באסה. פתאום, די.וי.די – הצלחה! מעריצים! קאלט! באים יוניברסל, נותנים כסף, אומרים: המשך. סרט. 'סרניטי'. ג'וס: "אחלה". מעריצים: "הידד!".
השנה היא 2500 ומשהו. צוות החללית "סרניטי" אוסף שני טרמפיסטים שנמלטים מאימת "הברית", שזה בערך כמו האימפריה, רק אחרת. כל זה קרה, בעצם, כבר בפרקים האחרונים של הסדרה, אבל היה צריך את הסרט כדי להסביר מה, בעצם, כל כך חשוב בשני הטרמפיסטים האלה, ולמה גורל כל היקום תלוי בהם (או שלא). ולא, זה לא בגלל שקוראים להם פורד וארתור. 'סרניטי' הוא סרט שעומד בצילה של תופעת ההערצה אליו. אלה היו המעריצים שפרסמו עשרות ביקורות נלהבות, ושהביאו את הסרט לציון פסיכי של 8.8 ב-IMDb – כל זה עוד לפני שהוא יצא לאקרנים בכלל. השבוע, כשהוא סוף סוף יצא, אפשר היה לראשונה לשמוע גם את דעתם של מי שאינם משוחדים מראש. התגובה, האמת, היתה חיובית בהחלט. רוב גדול של מבקרי הקולנוע חיבבו את הסרט. רבים מהם הזדרזו להשוות אותו לסרטי 'מלחמת הכוכבים', והגיעו מיד למסקנה שבעזרת הדיאלוגים השנונים והדמויות המגניבות שלו, הוא אוכל אותם בלי מלח. ומכיוון שאפשר להניח שרובם של אותם מבקרים (כמו גם רוב רובם של תושבי ארה"ב בכלל) לא ראו את הסדרה, אפשר להניח שהצפייה בה היא בהחלט לא חובה לצורך הנאה מהסרט.
רק מה, למרות כל זה, נראה שחוץ מהמעריצים המושבעים אף אחד לא בא. 'סרניטי' הכניס בסוף השבוע 10 מיליון דולר. זה לא נורא כמו שזה נשמע: הסרט נעשה בתקציב צנוע יחסית, 39 מיליון דולר. כל עוד כל מי שקנה את ה-DVD של 'פיירפליי' יקנה גם את זה של 'סרניטי', לכשיצא, הסרט לא יהיה אסון. מצד שני, אין דרך גם לברוח מזה שלא סביר ש'סרניטי' בדרך להפוך ל'מלחמת הכוכבים' הבא. ג'וס ווידון אמר שהקו שהציב האולפן כתנאי להפקת המשך נוסף הוא הכנסות של 80 מיליון דולר ומעלה ברחבי העולם. כרגע זה לא נראה סביר. אבל לכו תדעו – אם 'סרניטי' באמת טוב כפי שנטען, הירידות בהכנסות הסרט בשבועות הבאים יהיו אולי קטנות מהמקובל.
בינתיים, במקום הראשון, עם 15 מיליון דולר, ממשיך לשהות 'הטיסה' מהשבוע שעבר. 'חתונת הרפאים' של טים ברטון ירד למקום שלישי, עם ירידה של כ-50% ברווחיו – בכלל לא נעים עבור סרט אנימציה, אבל את שלו הוא כבר עשה. במקום הרביעי, סרט חדש, או יותר נכון כמעט חדש: בשבוע שעבר הוא הוקרן בקומץ קולנועים, השבוע הוא הגיע להפצה רחבה – שיטה שניתקל בה עוד הרבה בשבועות הקרובים. הסרט הוא 'היסטוריה של אלימות', בבימויו של דייויד קרוננברג. קרוננברג התפרסם כיוצר סרטים ביזאריים, המצטיינים בצירופים בלתי שגרתיים של איברים בגוף האדם עם חפצים אחרים בתחום הצומח והדומם ('וידאודרום', 'הזבוב', 'אקזיסטנז'). לאחרונה הוא ניסה את כוחו בבימוי סרטי "איכות" מיינסטרימיים יותר ('ספיידר'). עם 'היסטוריה של אלימות', הוא הצליח גם בתחום הביקורות (שמתלהבות עד מאוד) וגם אצל הקהל, שהביא לו שמונה מיליון דולר מהקרנה מצומצמת יחסית, ואת ממוצע ההכנסות לאולם הטוב ביותר בעשיריה. לא מעט מההצלחה קרוננברג חייב כנראה לאראגורן, הידוע בכינויו ויגו מורטנסן. ויגו מגלם איש משפחה למופת, אבא מושלם, שמנהל מסעדה בעיר קטנה. כששני שודדים פורצים למסעדה, הוא מצליח לחסל אותם, מתוך הגנה עצמית כמובן, והופך לגיבור. אבל כשפרצופו מתחיל להופיע בטלוויזיה, יש לזה גם השלכות לא טובות: אל העיר מגיעים פתאום אנשים לא סימפטיים מהעיר הגדולה, שטוענים שהם מכירים אותו לא מהיום. לפני שהוא היה איש משפחה למופת, הם טוענים, הוא היה עבריין למופת, ויש להם עדיין כמה חשבונות לא סגורים איתו. זה ייגמר באלימות.
במקום החמישי נמצא סרט קיץ ששוחרר בטעות בסתיו, ומשלם על כך את המחיר: 'Into the Blue' (ובעברית: 'סודות בים כחול'), סרט שיתרונו העיקרי הוא צילומים תת-מימיים מרהיבים של יצורי ים יפהפיים, כגון ג'סיקה אלבה בביקיני ופול ווקר בלי חולצה. יש גם עלילה על מטען של קוקאין שאבד בים, ואוצר אבוד, וסוחרי סמים וכרישים. למרות כל אלה, הסרט השיג רק 7 מיליון דולר. מאז שאנשים יכולים לראות בחורות בביקיני (ואף פחות מזה) בחינם באינטרנט, הם פשוט מסרבים לשלם על כרטיס קולנוע בשביל זה.
במקום התשיעי נמצא אחד מאותם סרטי ספורט על אנדרדוגים שמנצחים, שלעתים קרובות מוצמד אליהם התואר "מבוסס על סיפור אמיתי": 'נס הנחישות', 'גול', 'סינדרלה מן', ועכשיו ' The Greatest Game Ever Played' – שם טיפה יומרני עבור סרט שכמעט אף אחד לא שמע עליו, בספורט שלא רבים הם המתעניינים בו. עלילת כל הסרטים האלה היא תמיד אותו הדבר, בערך; רק הספורט משתנה. 'המשחק הכי טוב Ever' עוסק בגולף. משום מה, נראה שלמבקרים בארה"ב יש חולשה לסרטי הספורט האלה, כי פעם אחר פעם, ולא משנה עד כמה הסיפור הוא נדוש, הם נותנים להם ציונים לא רעים. גם הסרט הזה יצא בזול.
בשבוע נורמלי, כאן הייתי מפסיק, אבל לא השבוע. אנחנו צריכים לצלול עמוק יותר אל נבכי הטבלה. עונת האוסקרים כבר בפתח, וזה אומר שסרטים איכותיים ו"איכותיים" מתחילים לגשש את דרכם, בתקווה להשיג מספיק באז וביקורות טובות כדי להפוך, אם לא ל'מיליון דולר בייבי' של השנה, אז לפחות ל'דרכים צדדיות'. למשל, במקום ה-13 השבוע אפשר למצוא את 'הוכחה', דרמה מתמטית עם ג'ייק ג'ילנהול, גווינת' פאלטרו ואנתוני הופקינס, שתגיע לבתי הקולנוע אצלנו בעוד שבועיים, ובינתיים משיגה אצל הביקורת והקהל יחס פושר-פלוס. במקום ה-18 נמצא 'אוליבר טוויסט', גרסה חדשה בבימויו של רומן פולנסקי לסיפור הקלאסי של צ'רלס דיקנס הידוע לפותרי התשבצים כתשובה לשאלה "הילד שביקש עוד (6,6)". בשבוע שעבר הסרט יצא לבתי קולנוע ספורים, השבוע הוא יצא להפצה רחבה יחסית לסרט מסוגו – כ-800 בתי קולנוע – אבל נתקל בהתעלמות. ממוצע הכנסות פר-קולנוע עצוב והכנסות כוללות של פחות ממיליון דולר, מבטאים כנראה את אותו הדבר ששאלו מבקרים רבים: בשביל מה, בעצם, אנחנו צריכים עוד גירסה ל'אוליבר טוויסט'?
עוד, עוד למטה אנחנו צוללים: 'קאפוטה' הוא סרט ששם על הכוונת מועמדות לאוסקר השחקן הטוב ביותר עבור פיליפ סימור הופמן, המגלם את הסופר טרומן קאפוטה. ובהחלט ייתכן שזה יצליח. המבקרים, לפחות, מתלהבים. 'קאפוטה' הוצג השבוע על גבי 12 מסכים, שזה 6 פחות מ'MirrorMask', של דייב מק'קין וניל גיימן. הסופר הנערץ שכתב את סדרת 'סנדמן', 'לעולם-לא עולם' ו'אלים אמריקאיים' זכה לא מזמן לתואר האיש שהכי הרבה מכתביו נמכרו להוליווד, מבלי שאף אחד מהם יצליח להפוך לסרט. 'מסיכת המראה' הוא הסרט הראשון שבו הוא מעורב שיוצא לאקרנים. הבמאי הוא דייב מק'קין, מאייר/קומיקסאי/אמן/אנימטור עם סגנון מאוד ייחודי ומוזר, והסרט הוא שילוב של צילום עם אנימציית מחשב, אבל לא מהסוג שאתם מכירים, אלא מהסוג המק'קיני. בהגיעם סוף סוף לקולנוע, גיימן ומק'קין נאלצו להתמודד עם דבר שהם מאוד לא רגילים אליו: ביקורות שליליות. כן, כולם מסכימים שהסרט הוא מרהיב לחלוטין ולא דומה לשום דבר אחר, אבל רבים מהמבקרים מתלוננים על כך שחוץ מלשטוף את העיניים, אין הרבה מה לעשות בו, ושהסיפור רזה ולא מספיק מעניין. הסרט השיג 7,000 דולר לאולם, כלומר 127 אלף דולר בסך הכל.
זה היה ממש מעייף, אתם יודעים? וכאילו שהשבוע לא היה גדוש מספיק, בשבוע הבא מגיעה עוד ערמה שלמה של סרטים חדשים: 'בנעליה' שבו קמרון דיאז היא אחותה של טוני קולט, 'Two for the Money' שבו אל פאצ'ינו הוא לא אחיו של מתיו מקונהי, וקומדיית המלצרות 'Waiting'. אבל כל זה שולי. מה שמעניין באמת הוא פריצתם למסך הגדול של וולאס וגרומיט. היי, אתם קיבלתם את 'סרניטי', תנו לי את האובססיות שלי.
הרשימה המלאה: המספרים מייצגים את הכנסותיו של הסרט במהלך שלושת ימי סוף השבוע (שישי-ראשון) בארה"ב, במיליוני דולרים. המספרים בסוגריים מייצגים את הכנסותיו הכוללות של הסרט עד כה.
מישהוא ראה את הסרט ''סינדרלה מן''?
קיבלתי כרטיסים לבכורה, שווה ללכת?.
מישהוא ראה את הסרט ''סינדרלה מן''?
אחותי ראתה וטוענת שהסרט די טוב.
מה שכתבתי לגבי סרטי ספורט
נכון גם כאן. באמת סרט לא רע, אם לא אכפת לך לראות סרט שאתה יכול לנחש מראש כל פרט בעלילה וכל מילה שמישהו יגיד, ואין סיכוי שתטעה.
חבל מאד
על 'אוליבר טוויסט'. ואפילו המבקרים לא מתלהבים. אבל זה לא חדש שפולנסקי לא זוכה להכרה עם כל סרט שלו. גם 'השער התשיעי' נקטל בזמנו ע"י המבקרים בארה"ב.
ולגבי 'חתונת רפאים', הוא לא מעין אכזבה? כאילו, גם סרט של ברטון וגם אנימציה. תקנו אותי אם אני טועה, אבל האם אלו לא נתונים ללהיט הרבה יותר גדול?
ולגבי 'היסטוריה של אלימות', עושה רושם שקרוננברג משתנה עם השנים. לפי הטריילר הסרט עשה רושם של סרט ריאליסטי (והוא גם מבוסס על קומיקס ריאליסטי).
חבל מאד
אני לא חושב שסרט כזה יכול להחזיק בהפצה כ"כ רחבה פשוט כי אין לו קהל יעד כ"כ גדול. אם הוא אהיה מופץ באלף אולמות נגיד, אולי היינו רואים ירידות יותר מתונות.
לא ממש אכזבה.
פרויקט האנימציה הקודם של ברטון, "הסיוט שלפני חג המולד" עשה בסך הכל 50 מיליון דולר בתוך ארה"ב. זה לא הרבה, ולא נראה לי שהמפיצים מצפים ליותר מזה בסיבוב הראשון. הם כנראה מחכים להכרזת המועמדויות לאוסקר (ואולי גם לזכיה?) שתביא להם יותר הייפ ותגדיל את מכירות ה-DVD, או אולי אפילו כרטיסים בהפצה חוזרת לקולנוע.
''גם 'השער התשיעי' נקטל בזמנו''
ומתי בדיוק הוא לא נקטל?
לפני זמנו.
צופי סרניטי! אנחנו יודעים מי אתם!
גברים בני 30+
אל תהייה כזה.
זו לא אשמתי שעוד לא היתה לי ההזדמנות.
הי, זה אני!
בן 30, גבר לבן ובוכה על העדר הרווחים של סרניטי
רד.
הטרמפיסטים נאספו כבר בפיילוט.
זה בסדר, אני מכוסה.
הפיילוט שודר אחרון, לא?
תצטרך לשאול את אסף
אני אף פעם לא זוכר איזה סדר שודר בדיוק ולמה. אבל מה שבטוח זה שהטרמפיסטים מופיעים בכל פרקי הסידרה, כך שלומר שהם צצו להם בפרקים האחרונים, זה קצת…
הפיילוט שודר אחרון
http://epguides.com/firefly
כתבתי שיר. הוא הולך בערך ככה:
"סרט של וואלאס וגרומיט! ייפי!
סרט של וואלאס וגרומיט! ייפי!
סרט של וואלאס וגרומיט! ייפי!
סרט של וואלאס וגרומיט! ייפי!
סרט של וואלאס וגרומיט! ייפי!
סרט של וואלאס וגרומיט! הוריי!"
תכלה שנה וקללותיה וכו'.
...סרט שמוקרן כבר עכשיו, למעשה
בטרום בכורה. טרום-בכורה מאוד אינטנסיבית. בדרך כלל, סרטי "טרום" מוקרנים רק בסופ"ש, אבל במקרה של 'וולאס וגרומיט', פחות או יותר כל השבוע הוא סוף שבוע.
וזה בגלל שהשבוע,
כמעט כל יום הוא סוף שבוע.
זה לא מה שאמרתי?
הדגש שלך היה על הגרומיט, פחות על הרושנה.
אבל רק ב11 בבוקר, מדובב לעברית, לא?
אה, סליחה, הסתכלתי רק בראשל''צ
סרט נפלא!
עכשיו חזרנו מהסרט (טרום בכורה, אנגלית, סינמה סיטי). מצוין. מעולה. רוצו לראות!
ואני לא מנסה לייחצן את הסרט. מאוד התלהבתי. הסיפור מטורף לחלוטין כמו בסרטים הקצרים, האנימציה מצוינת, מוסיקה נהדרת, צחוקים בלי הפסקה – ואפילו רגעים מפחידים.
גרומיט שולתתתתתתתת!
אני לא חושב שאת מנסה לייחצן את הסרט
את לא נשמעת כמו ילדה בת 12 או מנסה לנסות להשמע כמו דימוי יח"צני של ילדה בת 12.
אחרי שכתבתי את השורה הראשונה זה נראה לי ככה
אז ליתר ביטחון הוספתי את ההסתייגות.
מה זה אומר עלי אם דווקא ההסתייגות מעוררת את חשדי?
לא שאני חושדת בך – את רהוטה מדי להיות מסר יחצ"ני. פשוט באופן כללי האמירה "אני לא יחצ"ן" מעוררת בי חשד.
זה אבוד מראש
ובתרגום חופשי:
"אני לא המשיח."
"רק המשיח האמיתי יכחיש את משיחיותו."
"איזה סיכוי זה נותן לי? בסדר, אני המשיח."
"הוא המשיח!"
הייתי צריכה לדעת.
זה עצוב נורא שכל פאק בחשיבה שלי אפשר להסביר במונטי פייתון.
פחות עצוב,
יותר טבעי.
כל דבר בעולם אפשר להסביר במונטי פייתון
סרט חינני, לא יותר.
מצד שני, חינני זה לא רע. חינני זה חינני.
(שלושת הראשונים הם, כמובן, על הדינוזאורים. את הרביעי התקציר של הסיפור מאחורי סרניטי והילד שביקש עוד ייאלצו לחלוק)
דף הדיונים המתמשכים
http://www.fisheye.co.il/newstorylist.php3?force_skin=haayal
מהבוקר הדף הזה מציג לי רק דף ריק, במקום את רשימת ה"מתמשכים" שלי.
האם הוא הוסר לכבוד השנה החדשה? יש סיכוי לקבל אותו שוב עובד?
אני מתנצל.
הדף הזה אכן נמחק. בקרוב, אינשאללה, תקבלי אותו בחזרה, אם כי בצורה שונה.
כל התשובות נכונות
למרבה השמחה והששון ברשימת האובססיות שלי נכללים גם "סרניטי" וגם וואלס וגרומיט. (וגם טים ברטון, בעיקר באנימציה).
איזה ראש שנה מאגניב.
חג שמח!
לחלוטין מתנגדת
האם "המספריים של אדוארד"הוא סרט ללא נשמה?
האם ב"סיוט שלפני חג המולד" לא ניתן למצוא עצב ורגשות עמוקים?
והאם "סיפורי דגים" אינו סרט קטן, מופלא ואנושי?
ויש לי עוד המון דוגמאות שאינני זוכרת עכשיו.
גם "צ'רלי והשוקולדה" הוא סרט ששמעורר הזדהות לעיתים וגם
חמלה על המין האנושי.
''אד ווד''
נכון מאוד!
וראיתי את זה דווקא לא מזמן![](/static/emo/happy.gif)
סרט נפלא
לחלוטין מתנגדת
ג'סיקה אלבה בביקני ופול ווקר בלי חולצה?!
איפה הכריש ממלתעות שצריך אותו?!
ולמה יש לי תחושה שוולאס,גורמיט והארנב הקטלני ייצא בסוכות?
באמת למה?
כרגע הוא מתוכנן לצאת במוצאי יום כיפור.
יצא מהדו''ח
Bad News Bears, 10 שבועות, 32M$
אוף נובמבר, תגיע כבר.
למתקשים לחכות לנובמבר....
יש הקרנה ראשונה של "סרניטי" בערב הפתיחה של "אייקון"… וזה עוד לא הכל. stay tuned.
תודה
כמה הרהורים (נוגים?) בעקבות ביצועיו הקופתיים של ''סרניטי''.
את הסרט עוד לא ראיתי. לא ממש ברור אם הסכומים שהוא עשה מבשרים על הצלחה או כשלון. זה תלוי, אני מניח, בביצועים שלו בשבועות הבאים. את הסרט באו לראות יותר אנשים מאלה שקנו את ה-DVD, אבל פחות מאלה שראו את סדרת הטלוויזיה (בשיאה).
אבל הביצועים הקופתיים של "סרניטי" מבשרים על משהו אחר לגמרי – אם אי-פעם היה דבר כזה שנקרא "אינטרנט הייפ" לסרט, אבל להכריז עליו כעל מת סופית.
(החל מכאן, ההודעה לא מתייחסת ל-"סרניטי" בכלל, אלא לתופעה בכלליות).
אני זוכר פעם, וזה לא היה כל-כך מזמן, שהאינטרנט היה מלך בכל מה שנוגע להייפ של סרטים. סרט קטן ועצמאי כמו "פרויקט המכשפה מבלייר" (זוכרים?) הצליח למלא אולמות בזכות שמועות מפה-לאוזן. הטריילר הראשון של "שר הטבעות" (זוכרים?) שבר שיאים של הורדות. בארי זוננפלד האשים את הגולשים באינטרנט בחיסול ממוקד של יצירת המופת שלו "פרוע על המערב" (זוכרים? לא, לא חשבתי). והקטע הממש מצחיק: היו אז הרבה פחות משתמשי אינטרנט מאשר היום.
ומה קורה היום? עדיין צופים בטריילרים באינטרנט, אבל זה כבר פחות אטרקציה ויותר דבר שבשגרה. קשה להזכר בסרט קטן ועצמאי שהצליח לפרוץ בכל הכח דווקא בזכות האינטרנט ("ממנטו" אולי – אבל במקרה הזה אפשר להתלות גם בזכיה בסנדאנס ובסיקור בזמן-אמיתי שלו). ואנשי הקולנוע למדו לחיות עם האינטרנט, כאשר לכל סרט גדול מתלווה היום הייפ מקוון רעשני ועתיר גימיקים, שנעים איפשהו בין ה-"משעשע" ל-"מציק", עם נטיה חזקה לכיוון האחרון. מה הפלא שבתגובה לרעש הזה, רוב הגולשים מעדיפים להתעלם?
ואולי הבעיה היא אחרת – הביקורות. האבנים שאני זורק פה מן הסתם יתחילו להפיק בקרוב צלילים של זכוכית נשברת, ובכל זאת אני אנסה לשמור את העניין על אש קטנה ופילוסופית נטו – הבשורה הגדולה של האינטרנט בתחום ביקורות הקולנוע היתה הפלורליזם. האינטרנט בישר "כל אחד יכול להיות מבקר קולנוע!". והוא צדק. ביקורת קולנוע לא צריכה להיות עיסוק ששמור רק לאלה שהקדישו את חייהם ללימוד התיאוריה של התחום, במקרה הטוב, או לאנשי מקצוע מובטלים בתחום, במקרה הרע. גם צופים מהשורה יכולים, והדעה שלהם נחשבת לא פחות (ואולי גם יותר) משתי הקבוצות האחרות שהוזכרו קודם.
אבל לאינטרנט היתה גם בשורה אחרת – "כל אחד יכול להיות מבקר קולנוע!" וגם בזה הוא צדק. רק בגלל שאיזה אידיוט עילג ב-Aint it Cool News מכריז על זבלון כלשהו בתור הדבר הכי חם מאז הזבלון הקודם שהוא התלהב ממנו, לא אומר שצריך להזמין מראש כרטיסים. מעבר לזה, גם _הרבה_ _מאוד_ אידיוטים עילגים, ב-Aint it Cool News ואתרים אחרים, יוצאים בהצהרה דומה, זה _עדיין_ לא אומר שצריך לקחת אותם ברצינות. ממילא רוב הסיכויים הם, שמאחורי חלק גדול מאותם אידיוטים מסתתרים אנשי מחלקת היחצ"נות של האולפן.
ובכלל, להשתמש באיטרנט כדי לשלוח אנשים לקולנוע זה כנראה לא הרעיון הכי מוצלח בעולם. אינטרנט זה לא מדיום שמעודד יציאה מהבית. בדיוק להפך, למעשה – זה מדיום שהיומרה שלו היא להביא *הכל* – קניות, חדשות, מוסיקה וכן, גם סרטים – אל הבית של הגולשים. זה לא מפתיע בכלל שהעליה המטאורית של טכנולוגיה דיגיטלית אחרת – ה-DVD – התרחשה במקביל לזו של האינטרנט. בניגוד לוידאו, שאף פעם לא סיפק תחרות ממש רצינית לקולנוע, ה-DVD עדיין לא מציע את אותה איכות אבל הוא קרוב מאוד אליה. סטטיסטיקות אין לי, אני מנחש, ובכל זאת – נראה לי שרוב משתמשי האינטרנט הכבדים צורכים גם את הסרטים שהם רואים בעיקר בבית, אם ב-DVD או דרך האינטרנט. ודי בצדק: זו לא רק חוויה זולה יותר, אלא גם נעימה יותר (במיוחד אם אתה גר בארץ).
אין ספק, האינטרנט הלך דרך ארוכה בכל הנוגע לקולנוע בשש השנים האחרונות. אבל הדרך הזאת, באופן פרדוקסלי-משהו, היא גם קצרה יותר – היא מובילה, לכל היותר, לסלון. בטח שלא לבית הקולנוע.
(ובכל זאת הערה ספציפית לגבי "סרניטי")
אך איך כל זה נוגע ל-"סרניטי"? לסרט היה אינטרנט הייפ מטורף, שנכון לכרגע לא עזר לו יותר מדי. יכול להיות שהגולשים פשוט למדו להתעלם מהייפ כזה. אבל יכול להיות שפשוט לא דחוף להם. "יש הרבה ביקורות טובות על הסרט? נחמד. נחכה עוד שבוע-שבועיים, ואולי עד ה-DVD".
דברים יפים ומעניינים דיברת.
מחרה-מחזיקה
היה מאוד מעניין ומהנה לקריאה.
אגב, פיש, גם תיאור קיצור תולדות הסרניטי נחל הצלחה מסחררת אצלי. מאוד שועשעתי.
מה שאותי מסקרן
זה האם בעוד כמה שנים הדו"חקו לא יסקר את שוברי הקופות בקולנוע אלא את שוק ה-DVD דווקא.
אנקדוטה:
'טיים אאוט' נהגו לפרסם את רשימת הסרטים המושכרים ביותר ב-DVD. באחד השבועות, המקום הראשון ברשימה הוענק אחר כבוד ל-'xXx2'. אלא מה, הסרט עוד לא יצא אז בדיוידי (המשלוח התעכב, או שמראש זה היה שבוע לפני היציאה הרשמית שלו. משהו כזה). מנשאלה אשת יחסי הציבור של ספריית הוידאו האחראית, ענתה: "לו הדיוידי היה מגיע בסוף השבוע הנוכחי לחנויות, אנו משערים שהוא היה המושכר ביותר".
כן, זכור לי האייטם הנ''ל
גם בחו"ל אגב לא ממש מציינים כמה כותר מסוים מכר אלא פשוט מציינים שזה היה הכי נמכר, זה השני הכי נמכר וכן הלאה.
קצת מזכיר את ההצדקה של הממשל האמריקני למלחמה בעיראק.
"אם לסדאם חוסיין היו כלי נשק להשמדה המונית, הם *היו* מאיימים על שלום העולם".
אותה מנטליות מרגיזה.
ובאותה נימה...
http://grumpygamer.com/4999782
המפיצים באמת רוצים לרכב על הקטע הזה של "הייפ אינטרנט". הם פשוט לא ממש יודעים איך. מישהו צריך ללמד אותם שהייפ אינטרנט אי אפשר לייצר בכוח, או משהו.
תשמע, זאת התחלה טובה. מצוינת.
לתת לבלוגרים משפיעים כרטיסים חינם להקרנות מוקדמות? זה דבר חכם מאוד לעשות. להכריח אותם לפרסם משהו שהוגדר מראש זה אמנם טאץ' מטומטם, אבל היי, צריך להתחיל במשהו.
כמה הרהורים (נוגים?) בעקבות ביצועיו הקופתיים של ''סרניטי''.
אני חושב שאתה מייחס יותר מדי חשיבות לאינטרנט בקטע של ההייפ. אין ספק שהאינטרנט הוא חלק מזה, אבל אני חושב שרק במקרים נדירים ההשפעה שלו תהפוך סרט להצלחה. השימוש באינטרנט אמנם בעלייה מתמדת, אבל הוא רק חלק מתקשורת ההמונים וחלק קטן ממה שנקרא "word of mouth". קשה לי מאוד להאמין שבשלב מסוים אנשים הלכו לסרט בגלל ביקורות או באזז אינטרנטי – האנשים כאלה תמיד היו מיעוט. אני חושב שההשפעה של האינטרנט על הקהל הרחב – מה שבעצם הופך סתם סרטים לשוברי קופות – תמיד הייתה מזערית. בימינו הייפ הוא מצרך יקר, אז זה לא מפתיע שההשפעה של האינטרנט נראית קטנה כשגם אף גורם אחר לא משפיע על הקופות.
לא יודע לגבי זה,
אני מתייחס יותר לסרניטי.
אני גולש ממוצע באינטרנט. אולי אפילו יותר מהממוצע. שמעתי על הסרט סרניטי בכמה אתרים אבל לא היה הייפ כזה מטורף! לפי דעתי הסרט לא משך הרבה אנשים כרגע, אולי עם ההיפ שלו הוא יצליח למשוך עוד אנשים להקרנה הבאה אבל להקרנה הנוכחית הוא לא עזר כי לא היה כזה באזז סביב הסרט. לפי דעתי אגב…
ל'סרניטי' לא היה הייפ מטורף?
טוב, טירוף זה עניין יחסי. אבל תספור את מספר הפעמים ש'סרניטי' הוזכר באתר במשך השנה האחרונה, לעומת מספר הפעמים שהוזכרו (לפני שיצאו) סרטים שבוודאי יעשו יותר כסף ממנו בסופו של דבר, כמו 'הטיסה', או 'הדיוק'ס קורעים את הזארד', או אפילו יצירות של במאים מוערכים, כמו 'קינג קונג' או 'חתונת הרפאים'.
זה כי לא מרשים לנו להזכיר את באפי.
אנשים צריכים להתפרק.
האמיני לי שזה לטובתכם.
(גם ילדים לא מאושרים כשמאלצים אותם לבלוע תרופה מרה, אבל זה לטובתם.)
ומהו אחוז האנשים שגולשים באתר לעומת אלה שלא?
באתר הזה ראיתי ציפייה לסרט, אך לא משהו יוצא דופן, באתרים אחרים אפילו לא את זה.
זה אתה.
באתרים בהם אני גלשתי לא הפסיקו לדבר עליו. למעשה, עדיין מדברים.
אבל זה כי באפיסטים מחכים לסרט.
כפי שרדפיש אמר – הם לאו דווקא הרבה, הם פשוט עושים המון רעש.
זה לא הייפ, כי הייפ זה דבר מתרחב שאנשים נתפסים אליו. זה אותה קבוצת אנשים שאומרת שוב ושוב (ושוב) כמה שהסרט הזה הולך להיות גאוני. פלא שזה לא עבד?
מה גם, אני לא בטוחה (ולמען האמת גם לא יודעת) אם בארה"ב דיברו על הסרט באינטרנט כמו בארץ. בארץ קהילת האינטרנט מורכבת פחות או יותר מאותם אנשים, ובאתרים מסויימים בעיקר הכלל הזה נכון, ובאותם אתרים יש גם נטייה להרבה מעריצי באפי. יש לי הרגשה שפה חרשו על סרינטי הרבה יותר מאשר בחו"ל.
בגדול, אני מסכימה איתך.
גם לדעתי אלה אותם אנשים שחוזרים על עצמם שוב ושוב. אבל האתרים עליהם דיברתי בתגובה שלי הם אתרים באנגלית, של קהילות חו"ליות.
''באפיסטים מחכים לסרט'' ו''פה חרשו על סרינטי הרבה יותר מאשר בחו''ל''
.
אלה שתי מחשבות מוטעות שקשורות זו בזו.
נתחיל מהשניה:
אני יכולה להגיד לך שההייפ שהיה לסרט בארץ הוא כאין וכאפס לעומת ההייפ שלו בארה"ב וב-UK (ומקומות עיקריים אחרים באירופה).
לא סתם אומרים על הסרט הזה שהוא "נוצר" ע"י מעריצים – הוא היה קאלט עוד לפני ששוחרר הטריילר הראשון. האינטרנט מפוצצת בדיבורים על הסרט, ואני מדברת אפילו ברמת הבלוגים, אבל גם בכל צורה אחרת שבה מעריצים מביעים את עצמם (פיקים, גרפיקות, וידאו, והרבה הרבה מילים).
בארץ לעומת זאת, אין פאנדום. זה רק נראה לך, חיצונית, שיש, וזה כי את מקשרת את פיירפליי עם הבאפיסטים. למרות שמעריצים "באפי" רבים יתעניינו לראות מה עוד ג'וס עושה, רובם הגדול אפילו לא ראה עדיין את "פיירפליי" הסדרה. בתוך השילוש "באפי", "אנג'ל" ו-"פיירפליי", היצירות העיקריות של ג'וס, "פיירפליי" היא הכי פחות מוכרת בקרב מעריציו בארץ.
על כך אני, בתור מישהי שנמצאת עמוק עמוק בתוך הפאנדום של "באפי", ועמוק עוד יותר בפאנדום "פיירפליי", מצטערת מאוד. כי למרות כל ההייפ, למרות שכל החברים שלי ילכו לסרט, למרות כל הדיבורים והרעש – אי אפשר בכלל להשוות את החוויה של הסרט הזה פה, לחוויה שחווים אנשים בארה"ב, שם הפאנדום נמצא בשיא של טירוף שהוא הרבה הרבה מעבר להייפ כבר.
את יודעת, חשבתי ככה.
אבל לפחות בהקרנה חינם בה אני נכחתי, שהיתה הקרנת טרום בכורה, לא היה ניתן לאתר כמעט אנשים מלבדי שבאו לסרט כי הם רצו לראות את הסרט. הרב באו כי זה היה סרט בחינם. או לפחות הרבה מאוד.
חשבתי שזה הולך להיות אירוע מרגש ומלא הייפ בגלל שיהיה קהל של זה, אבל לא. בקושי היה.
אולי זה פשוט כי אין בניו יורק הרבה מעריצי ווידון. בהתחשב בעובדה שאין אף פעם קונים של ממש באיזור, זו יכולה להיות סיבה. אבל אם יש כזה טירוף והייפ בארה"ב ובאנגליה, איך הוא חלף על פני ככה?
(בקיצור, אני תומכת בגרסת ה"גרעין קטן אבל עושה המון רעש")
אגב, מישהי מהכתה שלי, לחלוטין לא מכירה את הסדרה או ההיסטוריה, הלכה לסרט וטוענת שזה גרוע ברמות. שזה רובין הוד בחלל, משולב עם סטארוורס לעניים.
פעם ראשונה בינתיים ששמעתי מישהו קוטל את הסרט.
בוודאי יש איפושהו
מידע על חלוקה גאוגרפית של רייטינג של סדרות טלביזיה. כי משום מה נראה לי שהרייטינג של הסדרות של ווידון היה מרוכז בערים הגדולות, במדינות שלא הצביעו לג'ורג' בוש. כלומר, בניו יורק כן אמורים להיות לא מעט מעריצים, בהנחה שיש לא מעט כאלו.
בוודאי שיש!
יש לך כמה עשרות אלפי דולרים מיותרים?
נתוני הרייטינג בארה"ב הם רכוש חברת נילסן, מודדת הרייטינג בארה"ב. רייטינג הטופ 20 מפורסם בהרבה אתרים אבל מתי מעט מפרסמים את הרשימה המלאה (ש – קצת פרסום עצמי חסר בושה – מפורסמת באתרנו מדי שבוע) ועוד אתר אחד שידוע לי עליו, מפרסם את הטופ 25 בקרב קהלי גילאים שונים (25-54, 18-49, 18-34, 12-24, 12-17, 9-14, 2-9).
כל מידע מעבר לזה, למשל רייטינג של תוכניות היום, כבלים וכד', שלא לדבר על פילוח לפי ערים, השכלה, מוצא ועוד, נדיר וכמעט ולא נמצא (למעט טופ 20 של בייסיק כייבל) וניתן רק תמורת תשלום לא סמלי בכלל. מדי פעם מפורסם מידע כללי שממנו ניתן לדלות שהסדרה הזו והזו מאד מצליחה בקרב בעלי הכנסה מעל 100 אלף דולר בשנה, אבל מעבר לדירוג סדרות השבוע, אין את המידע הזה ברשת, לא בחינם.
אבל הסרט מצוין
איזה סרטים היא אוהבת שהיא חושבת שהוא גרוע ברמות?
אני מנסה להזכר מתי ראיתי בפעם האחרונה סרט מד"ב חללי עתיר אקשן עם דיאלוגים טובים, ואני לא מצליחה להזכר.
הסרט הזה הוא הנאה צרופה, ואני ברצינות שוקלת ללכת אליו שוב בקולנוע.
הוא כמובן חובה לחובבי הסדרה, אבל היה איתי מישהו שלא ראה את הסדרה, וגם הוא נהנה מאוד.
הדבר הרע היחיד שיש לי להגיד בהקשר של הסרט זה שג'וס ממש מניאק. זה לא שזה הסרט הכי טוב בעולם כמו שמישהי מתלהבת מדי צרחה כשהוא נגמר, אבל הוא מצוין.
פרויקט המכשפה מבלייר
סרט גרוע, חסר כל יחוד,אבל הצליח לבצע הייפ באינטרנת, ואח"כ להפוך להצלחה קופתית בעקבות ההיפ
אכן בדיחה מוצלחת.
סרט גרוע? עניין לויכוח. אבל להגיד עליו שהוא חסר כל ייחוד זה כמו לקרוא לאוקיינוס השקט יבש.
במקרה הספציפי הזה ההייפ התחיל באינטרנט.
קשה לי לחשוב על מקרה דומה.
אני לא יודע אם זה מדויק.
ככל הידוע לי, ההייפ התחיל בסאנדנס. אחר כך יוצר הייפ-אינטרנט גדול מהחיים.
אני לא יודע אם זה מדויק.
לא,דווקא ההיפ התחיל מהאתר שלהם באינטרנט, שבו הם ניסו לשכנע כמעט כל אדם שזה סרט אמיתי, רק אח"כ ההיפ עבר לפסטיבל סאנדנס.
ונדמה לי שהיה גם ספיישל טלוויזיה מוקומנטרי
היה, אבל זה היה לקראת הפצת הסרט,
הרבה אחרי סאנדנס.
כמה הרהורים (נוגים?) בעקבות ביצועיו הקופתיים של ''סרניטי''.
הבעיה בשיווק של "סרניטי" לא היתה ששיווק באינטרנט לא עובד אלא שצריך לדעת לעשות אותו, ויוניברסל כניראה לא.
הרעיון היה לעשות "שיווק ויראלי" באינטרנט, ולצורך כך עשו את ההקרנות המוקדמות ואת ההקרנות המיוחדות לבילוגרים. סך הכל מדובר ברעיון מצויין בשביל הקיקסטרט, אבל לא די בו בשביל להמשיך את ההייפ.
הרעיון בשיווק ויראלי (דרך האינטרנט או לא) הוא שכל אחד מושפע מחוג החברים שלו יותר מאשר זרים, וכדי להגיע לכמה שיותר אנשים צריך ליצור מצב בו חברים מדברים עם חברים שמדברים עם חברים וכך הלאה.
העניין הוא שכדי שהחברים "יקנו" את הרעיון ויפיצו אותו הלאה, צריך שהם יווכחו בעצמם שיש משהו לצפות לו, שיהיה "וירוס" שידביק את כולם בהתלהבות.
זה בדיוק מה שהיה בפרוייקט המכשפה מבלייר – הפצה של סיפור לכאורה אמיתי שעורר סקרנות בקרב אנשים. ב"סרניטי" לא היה משהו כזה. היה טריילר בינוני ומטה שניראה מבולבל ולא משכנע עבור מי שלא מכיר את הסדרה (הרבה אנשים קיבלו רושם של בי-מובי צולע למדי מהטריילר), ואתר אינטרנט שגם הוא לא היה מרשים במיוחד.
סך הכל, למרות שמספר ההקרנות המוקדמות היה רב יחסית לסרטים אחרים, הוא היה מועט בכדי לאפשר הרחבה של מעגל ה"הייפ", והמחיר של צפיה בסדרת הטלוויזיה כולה היה גבוה מידי. התוצאה היתה נתק מוחלט בין קהל המעריצים שהתלהב ועשה רעש לבין שאר הגולשים שלא הבינו מה רוצים מהם כי כל מה שראו היה רק טריילר צולע ולא משכנע. ונתק כזה זה הדבר האחרון שמועיל בשיווק של סרט.
טענה הפוכה (ולא ריאלית)
מוצגת בבלוג הבא:
http://getgood.typepad.com/getgood_strategic_marketi/2005/09/the_power_of_th.html
(ותודה ל'קולקטיב' על הקישור)
הטענה הזו התפרסמה ביום בו הסרט עלה על המסכים
(או אולי לפני?) ואז היא נשמעה די ריאלית – בכל זאת, באזז מכיוון המעריצים, שהתבטא בעיקר ברעש באינטרנט וכמה מאות-אלפי עותקים של מארז ה-DVD שנמכרו (מספרים מכובדים, אבל אי-אפשר לתרגם אותם לכמות מספיקה של צופים) גרמה לאולפן גדול לקחת סדרת טלוויזיה כושלת ולהפוך אותה לסרט בהשקעה של עשרות מיליוני דולרים.
מבחן התוצאה היה לא-סימפטי (מבחינה קופתית. מבחינה איכותית הסרט נהדר).
אגב, מה זה "הקולקטיב"?
כאמור, לא ריאלית
אם כי, מצד שני, המעריצים באמת הצליחו להביא להפקת סרט, וגם זה משהו.
הקולקטיב, אם לצטט אותם, הוא "עלון אימייל שבועי מבית קונספציה, ובו מיטב הלינקים שנאספו באהבה וסקרנות מרחבי הרשת, המוגשים בתוספת עדכונים והערות חברי המערכת. על תרבות דיגיטלית (ושאר נושאים מעוררי עניין).". הוא באמת מאוד מעניין ואפילו מחכים – http://www.thecollective.co.il/
בוא נחכה לביקורת לפני שממש נריב (היי, כנראה שסרטים כאלו הם פשוט לא לאופי שלי), ובינתיים נתקוטט רק על דבר אחד: "אמיצות"? מה אמיץ בסצינה הזו?
אמיץ. מאוד אמיץ.
לך תמצא סרט מהשנים האחרונות ש"העיז" (מילה מפוצצת, אני יודע, אבל לא עולה בדעתי מילה מאופקת יותר) לרדת על סצינה מפורסמת מתוך סרט קלאסי ועוד לעשות את זה בצורה כיפית וחמודה ולא ולא גולשת ללעג לסרט או להעתקה גסה ממנו.
אמיץ. מאוד אמיץ.
אה, "שרק 2"? הוא מאזכר כל הזמן סצינות מהמון סרטים "קלאסיים" (לא הייתי אומר ש"שיעור" הוא "קלאסי", התואר הזה שמור אצלי ל"קזבלנקה" וכאלה). כאן יש רשימה קצרה (ואני לא בטוח שמלאה) של האזכורים שיש בו:
http://en.wikipedia.org/wiki/Shrek_2
בכל מקרה, לא זו הנקודה. השאלה היא לא האם יש הרבה סרטים שמאזכרים סצינות מסרטים "קלאסיים" (בכל הנוגע ל"לעג" או "העתקה גסה", זה כבר עניין של טעם) אלא לשאלה מה "אמיץ" בלעשות משהו כזה. נחמד – כן. אמיץ? אין כאן שבירת מוסכמות, אלא בדיוק ההפך – הסתמכות על משהו שכבר הוכיח את עצמו.
איזה מהם?
לכל הקולנועים שלהם? לא.
לחלק קטן? סביר שכן.
9 הדקות הראשונות של סריניטי
כאן:
http://video.vividas.com/CDN1/3929_Serenity/web/index.html
שאלה חשובה מאוד
מישהו יודע האם וואלאס וגרומיט יוקרן במרכז עזריאלי ב23.10 ב12:00 בערך?
אין לי מושג,
אבל מאוד מסקרן אותי למה זה כל כך חשוב.
תשובה מדויקת לזה
לא תהיה לפני ה-18-19/10.
ניחוש מושכל אפשר יהיה לתת עוד שבוע בערך, עם פרסום לוחות הזמנים של ההקרנות המסחריות של הסרט. וזה גם מאד תלוי אם את/ה שואל/ת לגבי הגרסה האנגלית של הסרט, או הקרנה שלו בדיבוב לעברית.
אפשר לומר כמעט בודאות
שהוא כן יוקרן ביום ובשעה האלה, אבל כמו שאמרת, לא בטוח אם גם באנגלית או רק בעברית.
אני מנסה לאתר סרט משנות ילדותי. כל עזרה תתקבל בברכה.
זו הייתה קומדיית ערפדים, נדמה לי שבעברית קראו לזה משהו בסגנון "הערפדים מטרנסילבניה", רק ארוך יותר ומצחיק יותר. הסרט נפתח בסצינה בה כיפה אדומה מאויימת ע"י ג'ייסון ועוד כמה דמויות מסרטי אימה, ולאחר קרב בינהם בו רק היא שורדת היא מחייכת למצלמה וחושפת שיני ערפד.
עוד סצינה שאני זוכר מציגה חוקר ערפדים שהופך בעצמו לערפד, ומגלה שדם זה דווקא דיי טעים.
עזרה?
לא נשמע מוכר בכלל
וגם שיטוט בימד"ב לא העלה תוצאות חד משמעיות, אבל אולי זה אחד משני אלה?
http://us.imdb.com/title/tt0090196/
http://us.imdb.com/title/tt0100811/
אלו שני הסרטים שגם אני איתרתי בימד''ב
אבל אף אחד מהם לא נשמע כמו מה שאני מחפש.
עוד מישהו?
זה דווקא כן Transylvania Twist
פרודיה נהדרת שפעם אפילו היתה לי אותה בווידאו.
תודה!
אם אתה בארץ(?)
ויש לך וידאו זמין, אני חושב שיש לי עדיין את הקסטה ואוכל להעביר אותה אליך (למרות שהאיכות, באופן טבעי, לא גבוהה במיוחד).
כנסו תראו!!!
וואי, הביקורת הזו נותנת למונח "ביקורת פורנוגרפית" משמעות חדשה.http://e.walla.co.il/?w=/1000/791584
לא ידעתי שיש מונח כזה.
וגם לא הבנתי מה לא שגרתי בביקורת הזאת.
פרסומת ברכבת התחתית של לונדון ל- Serenity
היי, מגניב.
מגניב לאללה!
אם, כמובן, כשאתה אומר "מגניב" אתה מתכוון בעצם לקריפי.
זה אמיתי
או מפוטשפ (יציר פוטושופ)?
שייני!
זו לא פרסומת ל'סרניטי'.
זו פרסומת לסרט 'מסטיק ריבר'.
זו לא פרסומת ל'סרניטי'.
מה??
לבחורה בפרסומת קוראים ריבר,
והיא נמתחת שם למעלה כמו מסטיק.
אז זו פרפראזה על השם 'מיסטיק ריבר'.