במאי: מנחם גולן
תסריט: חנן פלד
על פי ספרו של א.ב. יהושוע
שחקנים: אקי אבני, ריקי גל,
אורלי פרל, אסי דיין, דנה
פרנס
כשאני יודע שאני עומד לראות סרט שסביר שיהיה גרוע, אני משתדל לנטרל את ההשפעה, ומזהיר את עצמי מראש, שלא לצפות לשום דבר. אני גם מזכיר לעצמי שכל הסרטים הם ילדיו של האל, ושאם מסתכלים על דברים מנקודת מבט צינית, גם נאומים של ראש הממשלה עשויים להיות מאוד מבדרים. כשמדובר בסרט שמבוסס על רומן שקראתי, ועל אחת כמה וכמה אם שמעתי שמועות שכל קשר בין השניים מקרי בהחלט, אני משנן לעצמי שוב ושוב, שזאת פשוט גרסה חדשה ואחרת, לאותו הסיפור. זה לא חייב להיות אחד לאחד, וגם לא אחד לעשר.
ובכן, בכל הקשור ל'השיבה מהודו', אף אחת מהטכניקות הללו לא עזרה – קריסת מערכות טוטאלית.
אקי אבני מגלם את ד"ר בן רובין, רופא שחצן וסתם לא נחמד, אשר נדרש לעזור לזוג הורים מודאגים. בתם, עינתי (אורלי פרל), חולה בהודו במחלה קשה מאוד, וצריך להביא אותה הביתה. אביה, אייב לזר (אסי דיין), הוא מנהל בית החולים שד"ר רובין עובד בו, ועל כן קל לו לשכנע אותו להצטרף לנסיעה להודו. אליהם מצטרפת, משום מה, גם אמא של עינתי, דורי (ריקי גל). הם נוסעים להודו, מטפלים בעינת, ואיפה שהוא שם מתפתח "רומן" בין ד"ר רובין לבין אמא של עינתי.
המילה "רומן" מופיעה כאן במרכאות, מהסיבה הפשוטה שזוהי אחת ממערכות היחסים המגוחכות ביותר, שראיתי נרקמות על מסך הכסף (אם כי יש גרועות ממנה, כפי שיתברר בהמשך הסרט). לזר נוסע ארצה לפני כולם, והרופא הטוב, עינתי ואמא שלה נשארים לבד בבומביי. אז מה יעשו האם והרופא, בכדי לעזור לעינתי, שחולה מאוד? אם עניתם "ישארו ליד מיטתה וישמרו עליה יומם ולילה", הרי שאתם כנראה לא קרובים לחנן פלד, שכתב את התסריט. אצלו במשפחה, כשמישהו חולה עד כדי התעלפויות תכופות, משאירים אותו לבד בחדר במלון, ויוצאים לקרוע את העיר.
כשהערב בבומביי הסוערת מסתיים, הם חוזרים יחדיו למלון, לסריה של ריקודי טנגו צמודים. וכאן מתחילים שורה של דיאלוגים, שהם ממש ברמת הסרט הכחול, כלומר ניכר בעליל שכל מטרתם היא למלמל כמה מילים לא מחייבות, בכדי שסצינת הסקס תגיע מהר. ואכן כך קורה, ושניהם מזדיינים להם בניחותא בחדרו של בן. לה אין בת חולה, הוא לא נשבע את שבועת היפוקרטס, ואת מי זה בכלל מעניין. העיקר שאפשר לחשוף לצופים את מכמני גופם העירום של ריקי גל ואקי אבני.
אני מאוד אוהב את הודו, וסרטים שמתרחשים בה בדרך כלל מנגנים לי על מיתרי הגעגועים, אבל… משהו היה חסר כאן. באיזה שהוא מקום, הסרט לא הצליח להוריד מהלך, לתת לצופה ליהנות מהנופים שאפשר וצריך היה לפרוש לפניו, וגם כשכבר ניסו לעשות את זה, התוצאה נראתה כמו וידאו קליפ, במקרה הטוב, או סרט פרסומת, במקרה הרע.
לאחר זמן מה כולם חוזרים ארצה. עינתי נלקחת לבית החולים שאבא שלה מנהל, בן חוזר לעבודתו כרופא מתמחה, ומתמחה בעיקר בהטרדתה של דורי. אה, לא שמעתם? בהודו, היא היתה זאת שפיתתה אותו, ששאלה אותו למה הוא לא מנשק אותה, שרצתה אותו כל-כך. הוא היה אדיש כמו צנון. לפתע, אצלנו בארץ, הוא מאוהב בה עד מעל לראש, והיא לא רוצה אותו, ואומרת לו, באחת הסצינות המזויפות ביותר שראיתי אי פעם, "אתה חייב למצוא אישה בגילך".
ככלל, המשחק בסרט הוא איום ונורא, ורובם הגדול של השחקנים, הצליח מאוד בלשכנע אותי, שהם לא יודעים לשחק. ולא מדובר רק בריקי גל, שלמרות ששיחקה כבר ב'זכרון דברים' של עמוס גיתאי, הרי שהיא ביסודה זמרת. לא, זו לא רק היא. גם אסי דיין הותיק ואורלי פרל המוכרת, עושים כאן תפקידים מבישים. אקי אבני, מצידו, התמקד בלהיות מאוד אנמי, ובלחשוף את עכוזו פעמים רבות ככל האפשר.
מכל מקום, בן ממהר לקיים את הוראותיה של אהובתו החדשה. וכשאני אומר ממהר – אני מתכוון לכך. בסצינה שנראית כלקוחה היישר מ'אסקימו לימון' (ואכן יש כזאת שם, ב'ספיחס'), הוא מגיע למסעדה בטיילת, שם עובדת מיכאלה (דנה פרנס), חברה של עינתי שהוא פגש בבית הלזרים פעם אחת ויחידה לפני הנסיעה להודו, ומזמין אותה ללכת איתו לים, אחרי שתסיים לעבוד. בים, באופן טבעי מאוד, שניהם מתפשטים מיד מכל בגדיהם ומזדיינים להם להנאתם. האלו! אתם שם למעלה – לא צריך מניע או משהו? עלילה? היגיון?
נראה שלא. כל קשר בין המציאות לבין סרטו של מנחם גולן הוא מקרי בהחלט. זו לא רק האווירה הכללית המופרכת שכבר הוזכרה – הסרט הוא גם גן עדן לנטפקנים: אם אלו פסלי האלים ההינדיים, שממלאים מקדש שאמור להיות דווקא בודהיסטי לגמרי; או ד"ר רובין, שבודק את עינתי בדיקה מקיפה, כולל עירום, למול עיניהם של שני נזירים הודים; ועינת שמתחילה ללמוד, ויומיים אחר-כך אומרת שהיא "צריכה ללמוד לבחינות"; אפילו האופנוע של ד"ר רובין מתחלף במהלך הסרט, מאופנוע שטח לאופנוע כבד. וכאמור – העלילה פשוט מגוחכת. קרה לי ששנאתי סרטים, אבל כבר מזמן לא ראיתי סרט, שכל כך לא היה אכפת לי מה יקרה בו.
לגבי ההשוואה בין 'השיבה מהודו' כסרט לעומת 'השיבה מהודו', הספר: אין השוואה כזאת. אפשר לראות את הסרט, והוא לא יכיל כמעט שום ספוילר לספר. ישנם מספר קווי עלילה כלליים, שהינם דומים במקצת (רופא שנוסע להודו ומנהל מערכת יחסים עם האם של החולה שלו), אבל הדמויות בספר ובסרט כל-כך שונות אלו מאלו, עד שאלמלא היו להם שמות ומקצועות דומים, כנראה לא הייתי מזהה אותן כלל. מלבד זאת, ספרו של א.ב. יהושע שם דגש על הפרטים הקטנים, ובין אם אתם אוהבים אותו או לא, הסופר מסביר כל מה שקורה. בסרט, לעומת זאת, בחר הבמאי להתעלם מכל דבר שעשוי היה להיות לא מובן, ובמקום זאת שם דגש על סצינות הסקס המגוחכות (לא שרואים בהן הרבה), ועל העובדה שמאה אחוז מתוך הדמויות הנשיות בעלות שורות בתסריט (מלבד נשים הודיות, כמובן), מתפשטות בשלב זה או אחר.
יש אנשים ששונאים קולנוע ישראלי, ומסרבים לצפות בו. סרטים כמו 'השיבה מהודו', מספקים להם, לצערי הרב, טיעונים חזקים מאוד.
- האתר הרשמי (זה מה יש)
- הספר – ב'מיתוס'
- אקי אבני – האתר הרשמי
- ריקי גל – המיטב
- הודו למטייל
- אופנועים בהודו
- שרון אלכסנדר – בית ספר למשחק
ושאלת השקל-שבעים:
יותר גרוע מ"פיתוי", או שאת השיא הזה אי אפשר לשבור?
שאלתי את חפטון את אותה שאלה בדיוק,
או יותר נכון – תהיתי אם 'השיבה', כמו 'פיתוי', כל כך גרוע עד שהוא מצחיק. אז מסתבר ש'השיבה מהודו' גרוע יותר מ'פיתוי', כי אפילו ב"הפוך על הפוך" הוא לא משעשע. אפילו לא קצת (מצד שני – אני לא ראיתי אותו, וחפטון לא צפה ב'פיתוי').
הישות הזו גם מדברת,
בנוסף לכתיבת ביקורות מצוינות?
כמה מוזר.
אז נשאלת השאלה
איך קורה כדבר הזה? איך זה שפעם אחר פעם מייצרים פה סרטים באיכות איומה שכזאת. האנשים העוסקים במלאכה כל כך חסרי כישורים מתאימים שאינם רואים ממטר את הרכבת המתקרבת..
והשאלה מתאימה גם לכמה סרטים הוליוודיים.
לפחות הישבן של אקי שווה משהו?
קיבל זמן מסך כמו הפרצוף?
יש הבדל בין השניים???
<הכנס כאן ''סצינת-דובי'',
בה לונג ג'ון, אכולת רגשות חרטה, מטיחה את ראשה בקיר, ומגהצת את ידיה>
לא יודע, מעולם לא ראיתי את אחוריו של אקי. לא שהוא לא נראה טוב (ג'אסט נוט מיי קאפ אוף וואטאבר) אלא שמשום מה נראה לי שאחוריו יראו יותר טוב. ואולי גם ישחקו טוב יותר…
סתם תהיה
התמונה הזאת שיש בעמוד הראשי ושרואים, בכלליות, בכל מקום, מה היא לעזאזל? כאילו, אקי אבני-הרופא-הצנון-והציני-אך-מאגניב חווה התגלות רוחנית או משהו בסגנון?
אם כן, זו הוכחה סופית שזה אחד הסרטים הגרועים בהיסטוריה, בלי לראות אותו.
ומה הסופר חושב?
א.ב. יהושע עשה את הדבר הנכון
והזמין את הבמאי לדו-קרב עד המוות. טוב, אולי הגזמתי (אם כי לא בהרבה), אבל אפשר לומר שהוא בהחלט לא מרוצה מהסרט.
לזר
ואני אנדב לכם קצת מהידע שלי בצ'כית, ואספר לכם ש"לזר" פירושו "אדם חולה", ונדמה לי שלא רק בצ'כית. משמעות המילה באה, ככל הנראה, מאלעזר (לזרוס) שחלה, מת והוקם לתחייה ע"י יז'יש, הידוע בכינויו הלא צ'כי "ישו".
ומה שאפילו יותר הזוי זה שילדים צ'כים צמים ביום של ערב חג המולד, כדי להיות מוכנים לסעודת החג. והנה הקטע ההזוי: הם אמורים לצום עד שהם יראו חזיר זהב על הקיר. חזיר. זהב. על הקיר.
כנראה זו תוצאה של הזיות רעב או משהו. הצ'כים עם מוזר.
סיפרתי לכם שאני רבע צ'כית במוצאי?
את רבע דן ברזל?!
דן ברזל אינו נמנה על אבותי, כמדומני
חוצמזה – הוא בכלל צ'כי אותנטי?
נדמה לי שהוא סתם ישראלי גולה…
היז'יש הזה, הוא גם שר ''אוגה צ'אקה''?
לזר
כן, המילה לזר משמשת לתאר מישהו שהוא מת-חי, והיא כמובן נבחרה לא במקרה לשמו של לזר בספר.
זה הופיע גם ב"מחזור שער המוות", של טרייסי היקמן ומרגרט וייס. היו שם קבוצה גדולה של מתים-חיים שכונו "הלזרים".
ובקשר לצ'כית, זה מעלה אצלי תהיה, אם הצ'כים הם אנשים קשוחים עוד יותר ממה שתיארתי לי. כלומר, בכל העולם זה מת-חי, ורק אצלהם זה סתם חולה…
זה לא שמשתמשים במלה
במשמעות של מת-חי. בכמה מקרים בחיים כבר צריך מלה כדי לתאר מת-חי? כשמשתמשים בזה באנגלית או בעברית או וואטאבר זה אזכור ספרותי, ומי שקורא אמור לדעת מי היה לזרוס בברית החדשה.
בערך
זה חצי ככה וחצי ככה. בגדול, זה מסוג הדברים שכבר חדרו לשפה, למרות שאולי רוב האנשים לא מכירים את זה. גם המילה לינץ, בסך הכל, נובעת מאדם אמיתי (קפטן ויליאם לינץ), אבל רוב האנשים לא יודעים את זה כשהם משתמשים בה.
אם כי, אגב, המילון האנגלי-אנגלי שלי טוען ש"Lazar" פירושו אדם מת או מצורע.
בווווז
"השיבה מהודו", הספר, הוא אחד הספרים האהובים עלי. באמת, הוא נמצא אי-שם בראש הרשימה, ביחד עם "אדון האור", "מלכוד-22", ועוד כמה.
"השיבה מהודו", הסרט, הוא אחד הסרטים הגרועים ביותר שראיתי בחיים שלי. פשוט לא האמנתי, שבאמת הפיקו את זה ככה. וזה ממש לא נראה, שמי שכתב את התסריט, בכלל קרא את הספר.
כשקראתי את הספר בפעם הראשונה, בעונת הפיגועים של 1996, חשבתי שהוא יוכל להיות סרט נהדר. ואני עדיין חושב ככה, רק לא בבימויו של מנחם גולן. למעשה, נראה לי שבידיים הנכונות, זה ספר שהפקתו לקולנוע, יכלה להיות שווה את האוסקר לסרט הזר. בדיוק כפי שמשה מזרחי קיבל את האוסקר הזה על ההפקה (הצרפתית) שלו לספר "כל החיים לפניו".
אבל בשביל זה, היה צריך לעבד את התסריט כמו שצריך. ולצלם באופן נורמלי. נאמר את בנג'י נוסע על האופנוע שלו ברחובות הקטנים בתל-אביב, מתצפת על דירתם של דורי ועקיבא (לא אייב!) לזר, בשדרות חן. ודורי היתה צריכה להיות שמנמונת ולא מושכת במיוחד. ורק חלק לא גדול מהסרט היה אמור להתרחש בהודו, ושום סקס לא היה קורה שם. רק אחר-כך, כשהם חוזרים לארץ.
והיו צריכים לצלם גם במדבר, וגם בלונדון. ולהראות את מערכת היחסים בין בנג'י למיכאלה, ולא סתם איך הוא דופק אותה על חוף הים. ואת ההורים של בנג'י, טיפוסים שקטים אף הם.
ואפילו לצלם ברחוב גריזים, סתם רחוב אחורי קטן בתל-אביב (מקביל לדיזינגוף, ליד ז'בוטינסקי), שבו בנג'י שוכר את הדירה של אמא של דורי, ובה הוא מתוודה כלפי דורי על אהבתו. לא בצעקות ובמדון כפי שהוא עושה בסרט, כפי שלא מתוודים על אהבה. אלא בשקט, בסוג של כאב, ובהשלמה עם כל מה שהיא תעשה.
כן, בידיים הנכונות זה היה יכול להיות סרט נפלא. אבל מה לנו כי נלין על מנחם גולן ומה שהוא עשה לספר הזה. הרי זה כמו לבוא בטענות לערפד על שהוא שותה דם חי.
בוליווד משתלטת על עין הדג? מה קורה פה? הודו לכבוד קריסמס?
איפה ספוילר ולמה?
משהו שמטריד אותי
אם כל מה שנכתב בביקורת ובתגובה של הקוסם מאורוויל זה לא ספוילר, זה אומר שככה הסרט רק מתחיל? אמא'לה.
לא קראתי את הספר
ולא ראיתי את הסרט, אבל פשוט נשמע לי הכל ספוילר.
?" , ולא אמרתי : "
!!!"
בגלל שלא הייתי חד משמעי שאלתי: "
שום דבר ממה שהקוסם אמר אינו ספוילר
ורוב הדברים גם נאמרו בביקורת וגם כתובים על גב הספר בתקצירו הפרטני להפליא של מנחם פרי.
" הישראלי בשנים האחרונות.
הספר מעביר את האווירה בצורה מדוייקת, למרות שהוא מתרחש במקומות כל כך שונים זה מזה (ת"א, המדבר, הודו, לונדון).
למרות שלא קראתי את ההקדמות המשונות של כל פרק, לטעמי זהו ספר יפה ועדין, שמעורר אהדה לגיבורים הממש לא מושלמים שלו.
מומלץ עד מאוד.
וכמו שהקוסם כבר אמר – הסרטתו בידי מישהו יותר על רמה (ניר ברגמן מ"כנפיים שבורות" או ג'ולי שלז מ"עפולה אקספרס" הם רק שניים מהשמות שעולים לי בראש), וליהוקו עם אנשים שנראים קצת פחות טוב ויודעים קצת יותר לשחק (הופתעתי שלא ליהקו את סנדי בר לתפקיד מיכאלה), היתה יכולה להביא אל המסכים יצירת מופת לא פחות מאלה שכיכבו ב"
אבל למה אפשר לצפות ממנחם גולן?
פליאתי היחידה היא על א.ב יהושע. מה הוא חשב לעצמו?
בעצם, אני יודעת מה הוא חשב:
http://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-2264233,00.html
ואני גם יודעת מה מנחם גולן חושב עליו עכשיו:
http://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-2264233,00.html
שום דבר ממה שהקוסם אמר אינו ספוילר
הלינק השני שלך זהה לראשון.
הלינק הנכון הוא http://www.ynet.co.il/articles/1,7340,L-2272333,00.html
זה היה רק בשביל לבדוק את עירנותם של הקוראים הנאמנים...
(תודה לך
).
אבל...
את הסרט עוד לא ראיתי, אבל אני מאמין שאני אראה למרות שבאמת רק דברים רעים אני שומע עליו.
הספר דרך אגב מצויין, אז לפחות יש המלצה אחת…
אבל מה שכן מצויין לדעתי הוא הטריילר.
מי שראה את הטריילר חייב לדעתי להסכים איתי שערכו אותו בצורה מותחת מאוד שמביאה עניין ורצון לראות את הסרט.
אבל טריילר כמובן זה כמו כל משחקי הידידות בכדורגל של נבחרת ישראל.
אנחנו תמיד מנצחים בהם, אבל במשחק האמיתי…
זאת ההשוואה
הכי טובה ששמעתי עד עכשיו. אני מצדיע לך! !מצדיע!
דוקא הטריילר?
ראיתי אותו, ואמרתי לעצמי שאת הסרט הזה אני לא אלך לראות בשום אופן. קודם כל, זה הצילום המחורבן, ואמנם חפטון לא ידע להגיד לי בוודאות אם הסרט צולם בוידיאו (כמו 'פיתוי') או בפילם, אבל אני די בטוחה שזה היה בוידיאו – הצבעים נמרחו, הכל נראה מטושטש ומלוכלך (ודווקא שאר הטריילרים והסרט שאח"כ היו בפוקוס, אז אי אפשר להאשים את המקרין).
לגבי עריכת הטריילר עצמו, גם ממנה לא התלהבתי – מריחה של רעיונות שלא התחברו לכדי משהו מלוכד – כאילו לקחו קטעים שונים בסרט וניסו לתמצת אותם לעלילה שתספק את הצופים (ולדעתי הטריילר גם הראה יותר מדי), אבל לא הצליחו לחבר אותם בצורה "חלקה" אז השאירו את זה עם קטיעות מוזרות.
נדמה לי שהסרט צולם בפילם
אבל...
כן, גם הטריילר של "נמסיס" הסטאר טרק החדש מציין, אבל הביקורות בעגבניות הרקובות קוטלות אותו.
אפרופו הודו
ראיתי השבוע את "סמסרה".
אחחח, כמה יופי. נופי לדאק; טיבטים יפהפיים (שותפתי לצפייה, שתחיה, אמרה בהפסקה "אני לא ממש מבינה, אבל הם כל כך יפים שלא אכפת לי"); צילומים איטיים, מהורהרים ומעלי-מחשבות; עלילה פתוחה, שלא מאכילה את הצופה בכפית אלא רק מגרה את בלוטות הטעם; סצינות ארוטיות חושניות באמת, אנטיתזה לפלסטיק ההוליוודי; ואפילו "פילוסופיה מזרחית" אמיתית, לא תמיסה ניו-אייג'ית ורדרדה ואנמית, שפותחת פתח לתהיות קיומיות מכאן ועד לדאק.
מומלץ כחוויה מתקנת למאוכזבי השיבה מהודו, ואוהבי הודו האמיתית. לא מומלץ למכורים לאדרנלין.
ואפילו ''פילוסופיה מזרחית'' אמיתית?
הרשה לי להסתייג.
ידו הורדרדה של הניו-אייג' ניכרת גם ניכרת. אבל על כך בביקורת ל'סמסרה', אם וכאשר. להסמיך את הדיון הזה למנחם גולן ובית מדרשו זה בכל זאת מוגזם.
אחלה, כתוב ביקורת, אני אבוא להגיב
ושנינו ננהל דיון סוער (-:
אני לא זיהיתי שם ורדרדות, ואני חושב שהחיישנים שלי רגישים למדי, אבל אשמח לשמוע דעה שונה.
מממ... האמת שאני מתכוון לראות את 'סמסרה' בקרוב ולכתוב ביקורת...
אבל בשלב זה יש לי דבר אחד להגיד: הטריילר מדהים.
שאלה אחת, אם הסרט באמת כל-כך גרוע:
אנשים רקדו ספונטנית במעברים?
![](/static/emo/sarcasm.gif)
משהו כמו חמש דקות לפני סוף הסרט, נפתחת הדלת של האולם, ונכנסת הסדרנית, בכדי לפתוח את הדלת מהצד השני, שמובילה החוצה (זה היה בקולנוע פאר, ושם הדלת ההיא מובילה ממש החוצה, לרחוב).
בדרך-כלל זה אקט ממש מציק, שהייתי שמח אם סדרנים בארץ היו לומדים להמנע ממנו, מכיוון שזה גם מפריע בצפיה, וגם מבהיר שהסרט עומד להסתיים בקרוב.
בסרט הזה, לעומת זאת, זה די שימח אותנו, בבחינת "הסיוט עומד להגמר". וכנראה שלא היינו היחידים שחשנו ככה, כי איש אחד שישב לידינו, ניצל את ההזדמנות בשביל לקום וללכת.
אני יודע שתמיד הוא יכל לצאת, ושלא נועלים דלתות של אולם קולנוע מבחוץ. אבל בכל זאת, תחשבו על זה, חמש דקות לפני סוף הסרט, בן-אדם קם ויוצא החוצה. אני חושב שזה אומר הכל.
התחת של אקי אבני!
הסיבה היחידה בגללה שווה לראות את הסרט, היא אך ורק בזכות גופו המסוקס וישבנו החטוב של אקי אבני. נכון, המשחק בסרט מביש וגרוע, וריקי גל איננה שחקנית מהוללת(בלשון המעטה…), אבל לאקי אבני יש גוף מצוין וסקסי ורק בגלל סיבה זו שווה היה לשלם 31 שקלים!
יותר זול.
האתר לא עובד!
למה זה תמיד קורה לי?
היתכן שלמחשב שלך יש מוסר גבוה?
נסה את האתר החליפי –
http://www.evenmoremalebuttocksforfreewepromise,really.com
עדיין לא
אני פשוט אלך לאתר הסקס של ענת, וזהו
יש מן האירוניה
בלקרוא לאתר סקס על שם האלה הבתולה מהפתיאון הכנעני.
ואני בטוח שזה מה שמטריד את מי שנכנס לאתר
תחת, הא?
התגובה האינסטנקטיבית שלי להודעה שלך, היתה אמורה להיות: "אז זהו, שלא". כלומר, כשאני בא לסרט, אני מצפה לראות קצת יותר, מאשר פיזור של איברי גוף ערומים כלשהם.
אבל אני עוצר בעצמי, בכדי לתהות אם זה נכון. כלומר, נגיד שמחר אני אלך לראות סרט, שהמשחק ותהסריט בו יהיו יותר מירודים, אבל תהיה בו שחקנית אחת, פשוט יפהפיה, שתתערטל בהזדמנויות רבות. האם אני אחשוב שזה סרט טוב? או כפי שאת ניסחת זאת, ארגיש שקיבלתי תמורה לכרטיס שקניתי? שאלה טובה.
הבעיה העיקרית שלי במתן תשובה לכך, היא שאני לא מצליח לחשוב על שום דוגמא רלבנטית. בנערותי, סגדתי לשרון סטון ב"אינסטינקט בסיסי", חשבתי שהיא מדהימה שם, ואהבתי את הסרט. אני לא יודע מה אחשוב על הסרט הזה היום, מזמן לא צפיתי בו, אבל ברור לי שמבחינת תסריט ומשחק, הוא טוב עשרות מונים מ"השיבה מהודו".
דוגמא נוספת, עשויה לבוא בדוגמת סרטים כמו "אמריקן פאי". הרי גם שם, חלק מההנאה בסרט, מה לעשות, זאת כמות האירוטיקה הרבה שמוצגת בו. אני אשקר אם אגיד אחרת. אבל "אמריקן פאי" זה סרט שמודע לעצמו, ועשוי ממילא כקומדיה, שאתה לא מצפה ממנה לשום דבר.
בקיצור, אם למישהו יש דוגמאות יותר טובות (ורצוי מהשנים האחרונות), בכדי לענות על השאלה, אני אשמח לשמוע.
סרטים
תראה – זה לא בדיוק מה שאתה כתבת אבל יש לי משהו קצת דומה. הרבה פעמים יוצא שאני צריכה למלצר לזוגות. ואז זאת בעיה כי לא ברור איך כדאי לי להתנהג.
הרי אני רוצה להיות הכי נחמדה שיש וככה לקבל כמה שיותר טיפים. מה לעשות – זאת המציאות. אם באים סתם גברים, אז כל מה שצריך לעשות זה לחייך – "תהיי יפה ותשתקי" עובד נהדר. אבל כשבאים זוגות אז זה יותר מסובך. צריך להזהר שהבחורה לא תחשוב שהבחור מעוניין בי ואז יהיו צרות ולא טיפ.
הפתרון שאני מצאתי הוא אולי לא מושלם – אבל הוא עובד. אני נחמדה לאישה ומתעלמת לגמרי מהבחור. הוא גם ככה יעריץ אותי למרות שאני איכסית אליו – כי אני שווה, והיא לא יכולה לכעוס עלי כי אני נורא נחמדה אליה ומחייכת וצוחקת איתה.
נראה לי שמה שאתה מחפש זה אותו הדבר – סרט שאתה תאהב לא בגלל מה שיש בו, או אם הוא נחמד אליך או מדבר איתך. רק בגלל שיש בו מישהי שווה ורצוי בלי בגדים חלק מהזמן.
אז הכי קרוב שאני הגעתי זה "המלאכיות של צ'רלי". סרט כל כך טיפשי לא ראיתי מזמן! אבל מצד שני הן ממש כוסיות כולן. ולמרות שהן לא מתפשטות אז עוד לא פגשתי גבר שלא נהנה מזה לפחות קצת – בגלל איך שהן נראות וזה שהן נרטבות כל הזמן וכאלה.
או ''חופשיות על הבר'' .
זאת דוגמא יותר מתאימה, כי ל"צ'ארלי" באים אולי בשביל האקשן, הנוסטלגיה לסדרה, או לא יודעת מה, אבל קויוטי אגלי זה נטו בשביל לראות כוסיות בביגוד מינימלי מבצעות ריקודים סקסיים.
נכון, רק שלא היו מספיק מהם.
לא היו מספיק
ריקודים סקסיים או כוסיות בלבוש מינימלי?
גם וגם.
בדיוק.
תחת, הא?
איפשהו בסוף היסודי חברה שלי ערכה מסיבת פיג'מות והביאה סרט על אדם זאב שחוזר הביתה מאיזשהו טיול וגר בבית עם ילד, כלב זאב ואשה אחת, הדבר היחיד שאני זוכרת בבירור מהסרט הוא סצינת הסקס (הלא כל כך מפורטת, דרך אגב) בתחילת הסרט בין האדם זאב לעתיד לבין החברה שלו שנרצחה…
תהיה
כשאדם-זאב נושך כלב, הכלב הופך לכלב-זאב?
התחת של כריסטיאין סלייטר! •
זה הדבר היחיד (פחות או יותר) שאני זוכרת מ"שם הורד".
ראיתי אותו פעם ראשונה ואחרונה בסילבסטר 94' (ומאז אני מחכה לפעם השניה, אך טרם יצא).
• הלא הוא מניח הרעפים הנוצרי
התאכזבתי
אני לקראת סיום קריאת הספר לצערי נבצר ממני לראות את הסרט וכנראה שלא אספיק לראותו בקונוע.התאכזבתי מאוד לקרוא מהצופים שכן ראו שהסרט איננו דומה ולא בקצת לספר שאני קוראת לאורך זמן לאור ההתעכבויות הנלאות של הסופר!!! בדימיוני אני קוראת את הספר ורואה את השחקנים למולי חבל שהתסריטאי לא טרח לקרוא את הספר לעומק!!!